To av dine menn døde på to dager, oberst.
Det virker som du har mistet kontrollen over kompaniet ditt.
Vil løytnant Scott bli gitt retten til å prøve saken sin...
for domstolen?
Major Fussel så ham stå over liket.
Jeg vil si at han har hatt rettssaken sin.
Enhver fange anklaget for en forbrytelse...
har rett til rettssak.
Hadde gutten blitt anholdt i Alabama...
hadde det ikke blitt rettssak.
Er ikke det sant?
Jo, kanskje du har rett, oberst.
Kanskje vi bare skal glemme rettssaken.
La oss bare dra ham ut...
og skyte to hull i brystet hans...
som du gjorde med løytnant Archer..
En rettssak-
En krigsrett.
som i de amerikansk filmene deres?
Ja?
Ja, noe i den retningen.
Det hadde vært gøy.
Ja.
Greit, oberst.
Du kan holde den i...
kinoen din der inne.
Fjern ham.
Oberst, mine menn er i denne kinoen hver dag.
Vi vil gjerne....
reise et telt...
for å huse rettsforhandlingene.
Nei.
Kinoen holder lenge.
Dere har til ut uken...
med denne rettssaken.
Det gjelder dødsstraff.
Rettssaken vil ta mer enn noen få dager.
1000 amerikanske fanger fra Ardennene...
ankommer over helgen.
Jeg plasserer dem i kinoen deres.
- Oberst, jeg forklarte nettopp...
Oberst..
På lørdag er kinoen din min.
Ta liket til likhuset.
Vent, Oberst!
Dette er et mordåsted.
- Unnskyld, løytnant?
- Jeg sa at dette var et mordåsted.
Liket og alt rundt...
er nå bevis.
Dette området må forbli uforstyrret...
inntil alt er fotografert.
Selvsagt.
La alt være.
Jeg utnevner deg til advokat for løytnant Scott.
- Jeg er ikke noen advokat, sir.
- Du hørtes sånn ut i sted.
Jeg kan være et sentralt vitne.
Jeg hørte at løytnanten gikk ut.
Løytnanten trenger din hjelp.
Jeg har utnevnt deg til advokat.
Forstått?
- Ja, sir.
- Tre av, løytnant.
Sir.
Og den fyren som anklager meg....
denne kaptein Sisk...
Er han en ekte advokat?
Ja.
Det høres riktig ut.
Jeg tror vi må fremstille dette som en slåsskamp, Scott.
Det er alt.
Bare en slåsskamp som kom litt ut av kontroll.
Du skal spørre om jeg gjorde det først.
Hør her, jeg kom hit for å drepe nazister.
Jeg kunne ha drept sydstatspakk...
hjemme i Macon.
- Fussel så at du sto over liket.
- Fussel er en nazist.
Nei. Fussel er et vitne.
Og han er nok til å få deg hengt.
Hvis det var en slåsskamp...
som kom ut av kontroll...
er det ikke mord.
Det er uaktsomt drap.
Forstår du?
Nei og nei.
Kan jeg sparke deg?
- Scott, jeg prøver bare å...
- Hvis det er en farget mann som er tiltalt...
og det er en hvit mann som har blitt drept...
er det ingenting som heter uaktsomt drap.
Vet du ikke det?
Eller er det noe man lærer...
tredje året på jussen?
Hva forventet du av meg, egentlig?
Et "Hei, ja, sir, sjef."
Eller "Tusen takk, sjef. Du er umåtelig snill."
Er det sånn fargede, dømt på falske anklager...
oppfører seg der du er fra?
Ingen streser deg, Scott.
- Det blir ingen falske anklager. - Den eneste ekte advokaten er aktor
og jeg har deg som forsvarer.
Det er slik obersten ville ha det.
- Jeg møter deg i brakken.
Ja, sir.
- Vel, løytnant?
- Det er et par ting jeg trenger, sir.
- Hvem har Bedfords personlige saker?
- Vi.
Jeg må se dem...
Og bildene som er tatt på åstedet.
Og liket, selvsagt.
Hva sa Scott til deg?
Sir?
Du var sammen med ham hele dagen.
Hva sa han til deg?
- Beklager, sir. - Jeg kan ikke avsløre det.
- Jo, da.
Jeg har taushetsplikt.
Bare en advokat har taushetsplikt.
Jeg må informeres om alt...
Scott akter å vitne mot.
Sir, du skal lede krigsretten.
Hvordan kan jeg diskutere saken vår med deg?
Antyder du...
at jeg ville forråde løytnant Scott?
At jeg skulle gi detaljer om saken...
til anklagerne?
Nei, sir.
Scott fulgte Bedford ut gjennom natt-latrinene.
Hvis han vitner om det...
får tyskerne vite hvordan vi...
forlater brakkene om natta...
Og alle mann i denne leiren blir utsatt...
for fare.
Skjønner du?
- Ja, sir. - Bra.
Scott kommer til å si at han gikk ut...
gjennom et hull under ovnen...
i brakken.
Og du må sørge for at han er på det rene med det.
Forstår vi hverandre?
Det gjør vi, sir.
Tre av.
- Ber om tillatelse til å snakke, sir.
- Snakk fritt.
Scott tror at alt dette bare er for syns skyld.
Han mener at du avla dom
idet liket falt til jorden.
Har han rett?
Bedfords kasse er i brakken min.
Jeg skal sørge for at du får den.
Ikke mye å se på, er han vel?
Kjente du ham?
Nei.
Ikke personlig.
Men det virker som om vaktene mine gjorde det.
Disse er til deg.
Takk skal du ha.
Hvor godt?
Vaktene dine. Du sa de kjente ham.
Hvor godt?
Det må du spørre dem om.
Denne er også din, formoder jeg.
Vi fant den på armen hans.
Men med inskripsjonen...
og nye støvler på føttene dine...
foretok jeg en antakelse.
Det er litt vanskelig å se for seg, oberst...
At vaktene dine lar seg intervjue.
Jeg kan ordne det.
Jeg kan arrangere hva du enn vil.
Det virker bare rettferdig...
når obersten din kaster deg til ulvene.
- Jeg er ikke sikker på at jeg skjønner.
Virkelig?
Yale har ikke for vane å ta inn tåper.
lhvertfall ikke da jeg studerte der.
Eldste student i avgangsklassen i 1928.
Student-kameratene mine utnevnte meg til "den flittigste".
Men vi kan utveksle historier en annen gang?
Akkurat nå har du en rettssak å forberede deg til.
Det er et oppriktig tilbud, løytnant.
Hva jeg enn kan gjøre for å hjelpe.
Virkelig.
Nøyaktig hvor var du, major Fussel...
den aktuelle kvelden?
Jeg gikk i området bak denne kinoen...
og den australske leiren....
- På hvilket tidspunkt?
- Kanskje rundt klokken ett om natten.
Kan du fortelle retten hva du så?
Den "schwarze" løytnant Scott knelte over liket.
For meg så det ut som han sjekket at mannen var død.
- Jeg blåste i fløyten, og da løp han.
- Hva gjorde du da?
Jeg kunne ha skutt, men det var mørkt.
Det samme var han.
- Hvor godt kjente du sersjant Bedford?
- Litt, tror jeg.
- Du handlet fast med ham.
- "Handlet"?
Byttehandlet.
Sigaretter mot et par støvler...
Sjokolade mot reservedeler.
Nei, det gjorde jeg aldri.
En "kriegie" som handlet med en tysk soldat?
Det har jeg aldri sett.
Kan jeg gjenta hva han faktisk sa, kaptein?
Det kan du, menig.
Løytnant Scott sa "Jeg skal drepe deg...
Jeg skal faen meg drepe deg, Bedford."
Korporal, har du noen gang hørt
noen andre true en medsoldat?
"Viss du ikke skjerper deg dreper jeg deg."
"Jeg dreper deg hvis du rører sigarettene mine igjen."
- Slike ting? - Ja, sir.
- Jeg tipper du har truet noen slik selv.
Jeg antager det.
Har du noen gang faktisk drept noen av de...
du har truet på den måten?
Nei, sir.
Men jeg er ikke farget.
Jeg kan kontrollere meg selv.
Så du også hørte truslene...
som den tiltalte ytret mot Bedford?
Ærede dommer, siden dette er det fjerde vitnet som
inkalles om denne hendelsen....
hvis forsvaret fastslår at den
tiltalte truet sersjant Bedford.
kan vi avslutte vitneutsagnene...
om denne hendelsen? Ærede dommer...
Sersjant Webb er innkalt som øyevitne
til selve forbrytelsen.
- Han er hva for noe?
- Stemmer det, sersjant?
Ja, sir.
- Sir, det er løgn. - Ærede dommer...
ersjanten vil vitne om at han...
så gjennom et vindu i brakke 27,
idet Scott angrep Bedford...
på utsiden av kinoen og brakk nakken hans.
Ærede dommer, det gjorde han ikke.
Jeg var sammen med sersjant Webb...
på mordtidspunktet.
Han så ingenting. Visst pokker gjorde jeg det.
Du vet ikke hva jeg så.
Sir, jeg ber om at du opplyser vitnet...
om konsekvensene av mened....
an la hånden på Bibelen
og sverget på å si sannheten.
- Det holder for meg. - Jeg protesterer, ærede dommer.
- Sett deg ned, løytnant. - Hans partiskhet alene krever...
- Løytnant.
Sett deg ned, vær så snill.
Vi ses senere.
Jeg må gå og gjøre noen forretninger i brakke 18.
Webb...
Du er en jævla løgnhals. Vet du det?
- Du bør passe dine egne saker...
- Dette angår ikke deg, West.
- Hei, Løytnant. - Eller dere. Hvem som helst av dere..
- Hva vet du, Joe? - George S Patton dukket nettopp opp.
- Gå tilbake til brakken, korporal.
Ta med deg de to vennene dine.
Så, hva er det, Webb?
Der inne i dag?
Synes du at du skylder Vic det?
Hvorfor er du så opptatt av den flyvende pikkoloen?
- Han er en soldat.
Vic Bedford var en soldat.
Han kjempet. Han hadde mot.
Men det vet vel ikke du mye om eller hva, løytnant?
Du løy der inne i dag.
Du så ikke hva som skjedde mer enn jeg gjorde.
- Jeg behøvde ikke det. - Jeg vet det.
- Det holder ikke.
Det holder for McNamara.
Jeg er lei meg for det som skjedde der inne i dag.
Jeg forventet det ikke.
Er det første gangen...
du har sett noen lyve,
mens han holder hånden på Bibelen?
Jeg skriver et brev til faren min.
Jeg tenkte jeg skulle fortelle ham først.
Han var en del av det 369. infanteriet
under den siste krigen. Det gamle 15. infanteriet.
De var de første neger-troppene som gikk inn i kamp i Frankrike.
Tjenestegjorde faren din?
Faren min var i hovedkvarteret.
Han hadde et åttetall på skulderen, også.
Faren hans sørget for det.
Det er slik vi gjør det i familien vår.
Det er synd.
Du må forberede deg på vitnemålet.
Ja.
Løytnant.
Hvordan går det?
Ikke veldig bra, kan jeg tenke meg.
Kom opp.
Det var litt av en omgang med juling du fikk i dag.
Det er varmt inne.
Har du lest Mark Twain?
Han er fantastisk.
- Løytnant, jeg har forberedelser å gjøre.
- Ja, jeg vet det.
Det er derfor jeg ville treffe deg.
Vi har et bibliotek over alle amerikanske krigshåndbøker.
Jeg tenkte at denne kunne være av spesiell interesse for deg.
Jeg kan ikke ta imot den.
Vi har regler...
Løytnant, uten denne blir klienten
din henrettet.
Hadde det vært bedre?
Er det sønnen din?
Ja.
Hvor kjemper han?
Han finnes ikke lenger.
Den russiske fronten. Novgorod.
Forferdelig sted.
Jeg beklager.
Jeg har drept min andel av engelske og franske, antar jeg.
I den første krigen.
De hadde fedre, også.
Det er "verboten".
Negerjazz.
Dette kan godt være de eneste eksemplarene av sitt slag...
i hele Riket.
Men jeg er ganske glad i dem.
Hyggelig å lese til dem, ihvertfall.
Tar en tilbake i tid.
Sett deg ned.
Takk for tiden din, oberst.
Løytnant...
Kos deg med håndboken.
Orden, mine herrer.
Kaptain Sisk, er anklagerne...
klare til å innkalle neste vitne?
- Det er vi, dommer.
- Unnskyld meg.
Ja, Løytnant?
- Før vi fortsetter, ærede dommer,
kan retten ha oversett noen få...
prosedyremessige anliggender i går.
I følge "Håndbok for krigsrett i den amerikanske hæren"
kapittel 12, paragraf 57 og 58.
Kom til poenget.
Ifølge disse paragrafene...
må retten spørre den tiltalte om...
han ønsker å diskvalifisere noen av rettens medlemmer
før noen påstander blir fremlagt.
Litt sent i spillet, er det ikke?
Uansett, er det en rett...
spesifikt gitt til den tiltalte.
Greit.
Ønsker tiltalte å diskvalifisere
noen av rettens medlemmer?
Det gjør vi, ærede dommer.
Deg, sir.
Anmodning avslått. Fortsett, kaptein Sisk.
Sir, ifølge kapittel 12, paragraf 58D,
er forsvaret tillatt en diskvalifisering,
uavhengig av retten.
- Anmodning avslått, løytnant.
- Da må retten se på 58E,
som sier at forsvaret kan diskvalifisere
et medlem av den grunn at...
hvis det medlemmet har utøvet forutinntatthet...
mot den tiltalte.
- Retten har ikke utøvet forutinntatthet. Løytnant.
- Ærede dommer, - Retten har vist
i ex parte-samtaler foran denne høringen,
klare fordommer mot den tiltalte,
saken hans, og advokaten hans, sir.
Hva så.
Retten tar en kort pause for å vurdere saken.
-Løytnant Hart. -Sir?
Kan jeg se deg på utsiden et øyeblikk, er du snill?
Sir?
Hør på meg, din bortskjemte lille dritt.
- Jeg vil ikke bli ledd av. - Ikke av ham.
- Sir, jeg beskytter bare klienten min.
Din klient er i ferd med å miste advokaten sin, løytnant.
- Unnskyld?
- Paragraf 32, forakt for retten.
- Paragraf 70, tilsiktet forsinkelse.
Jeg kan boken, også.
Ut og inn.
- Da må du vite, sir, at...
- Hold kjeft og hør på meg, løytnant.
Du skal ikke ta imot noe fra den kommandanten igjen.
Er det forstått?
Du skal ikke tillate ham å delta i...
denne rettergangen. Er det forstått?
Og du skal ikke sette dine ben på hans kontor igjen...
uten min tillatelse.
Forstår vi hverandre?
...og propaganda fylte eteren...
som tyskere over Strasbourg.
Et øyeblikk hører man Hittler selv annonsere
at han kommer til Strasbourg den siste dagen i januar...
jubileet for da nazistene kom til makten i Tyskland.
Så hevder nazistene at to nye divisjoner
er på fremmarsj i Strasbourg,
og at amerikanerne flykter fra Alsace.
Jo nærmere de kommer, desto mer voldelig blir nazi-plagen,
Nazistene truer med å innfri sine løfter...
Men i dag...
Kom inn. Sett deg ned.
Vi har satt en stopper for tyskerne...
- Vil du ha en drink?
- Ja visst.
Kanskje du kan hjelpe meg å dechiffrere noen av kodene...
fra BBC i kveld.
Jeg tror ikke du trenger min hjelp, oberst.
Det virker ganske tydelig det de sier.
Slik virker det.
Eller kanskje alt er propaganda.
Hva sier du til det?
Det er rart med krigssår.
Jo eldre man blir, desto mindre stolt blir man av dem.
- Har du én til av disse her?
- Så klart.
Bra. Hva med at vi to tar en tur i leiren din, og gjennomfører...
en god, gammeldags duell?
Det hadde vært passende, ikke sant?
Men du kan sikkert finne en bedre måte
å komme ut av leiren på. Ja?
Tror du krigen venter på deg? Er det sånn, oberst?
Det gjør den ikke, vet du. Det gjør de aldri.
Du er full.
Ja.
Men jeg ser ting veldig klart.
Noen ganger tror jeg at løytnant Scott...
hadde hatt det bedre i Alabama.
Lynsjinger er over på minutter.
Den slags justis han går gjennom her, er mye verre.
Er det derfor du ga løytnant Hart håndboken?
Jeg prøvde bare å hjelpe gutten.
Han har nok å bekymre seg over,
uten å måtte underholde deg.
Ja.
Og han har deg å bekymre seg over, ikke sant?
Hold deg unna sakene våre.
Tilgi meg, oberst, men du er neppe
i en posisjon der du kan dele ut ordre.
Spesielt til meg.
Inntil videre.
Hvis du da ikke tror at det bare er lyden...
av propaganda som faller der ute.
Tanken var å følge etter Bedford...
og fange ham i leiren.
Jeg ville dra ham under brakkene,
og legge ansiktet hans i gjørma.
Innen jeg nådde ham...
var han allerede død, bak kinoen...
Nakken hans hadde knekt.
Det var da alt eksploderte.
Hunder, "Opp med hendene", og det var det.
Løytnant, tok du på deg...
noe i ansiktet før du gikk ut?
- Skokrem? Sot?
Nei.
Forsvarets bevis én, ærede dommer.
Fotografier av den avdøde, tatt på likhuset i leiren.
Retten ber merke seg svarte flekker...
på Bedfords høyre kinn og kjeve.
Ærede dommer, hvilken relevans har dette?
Å vise for retten at...
den som drepte Vic Bedford var hvit.
Jeg ber om rettens tillatelse til...
å gjennomføre en demonstrasjon.
Jeg ber også om at rettsformannen reiser seg.
Fortsett.
Ut fra Bedfords skader, og det faktum at
ingen rapporterte om rop etter hjelp,
må vi anta at morderen var enten venner med angriperen...
eller at den som drepte ham, gjorde det bakfra...
som dette.
Kaptein, kan du ta tak i meg,
i ansiktet mitt, for å få meg til å slutte.
Selvsagt hadde morderen fordelen av tyngdefordelingen,
og overraskelsen. Så nakken knakk,
og Bedford falt. Og flekkene fulgte med.
Det var på fingrene hans også. Kaptein?
Jeg vil at retten...
skal merke seg følgende...
Den som drepte Vic Bedford....
hadde en slik substans i ansiktet sitt på mordkvelden.
Noe som reiser to spørsmål til:
Først, hvilken grunn hadde Lincoln Scott til...
å male seg i ansiktet?
For å se svartere ut?
Nummer to. Hvis han hadde gjort det, når tok han det av?
Ærede dommer, du sto rett overfor ham...
etter han var fanget.
Ansiktet var rent.
Jeg tror det er riktig å konkludere med...
at morderen ikke bare var hvit...
men ventet på ham bak kinoen...
med malt ansikt for å unngå og bli oppdaget av vaktene.
Det var alt, ærede dommer.
Løytnant, du sier at sersjant Bedford snek seg ut...
gjennom en løs planke under brakke-ovnen....
Stemmer det?
Ja, sir.
Og du tok den samme ruten drapsnatten...
etter at han hadde gått ut?
Ja, det gjorde jeg, sir.
- Hva fant du der nede?
- Unnskyld, sir?
Hva var det som lå på bakken?
Gjørme, ikke sant?
Du sa at det hadde vært din intensjon....
å få offerets ansikt ned å gjørmen...
til han ba deg om å slutte.
Så det var gjørme der nede. Stemmer ikke det, løytnant?
- Jo, sikkert.
- Og en betydelig mengde sot fra ovnen.
Så det er mulig at Bedford...
etter å ha krøpet gjennom et sotbelagt hull...
og han har krabbet med ansiktet ned..
Under brakken som var våt av gjørme...
kan ha kommet opp med gjørme og sot i ansiktet?
Det var alt, ærede dommer.
Takk til deg, kaptein Sisk.
Du kan gå ned, løytnant.
Løytnant Scott?
Vet dere hvor hardt de prøvde...
å vaske oss ut av flyveskolen? De svarte pilotene?
Vitnemålet ditt er gitt, løytnant.
Du kan gå ned.
Det var test etter test.
Jeg mener, alt de kunne komme på
for å få oss til å bli kokker, sjåfører, eller gjøre annet drittarbeid.
- Ærede dommer, dette er unødvendig...
- Vitnet har allerede... - Men jeg nektet å bli vasket vekk.
Det samme gjorde Archer. Tross alle vansker,
pugget vi videre.
Vi var fast bestemte på...
å ikke tilbringe krigen med å være niggere.
- Det holder. Nå setter du deg ned.
Med all respekt sir...
Jeg vil gjerne utøve min rett, og snakke til denne domstolen.
Jeg har "sittet nede" helt siden jeg kom hit.
Jeg burde ha reist meg opp og sagt noe...
da du kastet oss inn med de menige,
istedet for å innkvartere oss ordentlig som offiserer.
Men det er greit.
Fargede menn regner med
en del prøvelser i denne hæren.
Archer visste det. Det gjorde vi alle sammen.
Det er en leir like utenfor Macon, hvor jeg er fra.
Og dit sender hæren tyske krigsfanger.
Setter dem til å plukke bomull.
Men det som er rart, er at noen ganger
så man dem gå gjennom byen,
for å gå på kino, spise middager.
Men hvis jeg ville se de samme filmene,
måtte jeg sitte langt bak, på balkongen.
Og de spisestedene var stengt for meg, til og med i uniform.
Men tyske krigsfanger fikk lov til å sitte der og spise.
Og dette må ha skjedd med...
minst halvparten av karene i Tuskegee.
Men saken er...
vi fortsatte med å fortelle oss selv at uansett,
så lenge vi gjorde jobbene våre, ville alt være verdt det.
Fordi krigen kom til å slutte, og vi kunne alle dra hjem,
og være frie til å gå ned alle gater i Amerika,
med hodene hevet, som menn.
Så det er det vi gjorde.
Vi gjorde jobbene våre.
Vi tjente landet vårt, sir. Archer og jeg.
Og det dere lot skje med ham,
det dere tillot å skje med ham,
var fryktelig.
Og det er dette også.
Hvil, løytnant.
Hvordan behandler de deg?
Ikke verre enn karene i brakken, sir.
- Jeg kan hente et annet teppe til deg.
- Nei, det går bra.
God natt.
- Orden i salen.
- Før du fortsetter, ærede dommer, forsvaret er ikke ferdig, ennå.
Jeg vil innkalle ett siste vitne.
Forsvaret innkaller oberst Werner Visser.
- Er dette en slags spøk, løytnant?
- Han er sentral i saken vår, sir.
Hvis ikke obersten nekter å vitne, selvsagt.
Det gjør han ikke.
Oberst, fortell oss om...
ditt forhold til Vic Bedford.
Med glede. Jeg hadde ikke noe.
Og hva med vaktene dine, oberst?
Major Fussel, for eksempel.
Visste du om kontakten hans med Vic Bedford?
Om kvelden? Etter dørlukkingen?
Det hadde vært umulig i denne leiren, løytnant.
Reglene forbyr det.
Husker du samtalen vi hadde
i likhuset for fire dager siden?
Vagt.
Jeg spurte om du kjente Vic Bedford..
og du sa, "Nei, men vaktene min gjør det.'
- Kanskje.
- Så, med dine ord
handlet aldri noen vakt med Vic Bedford...
og likevel klarte han å skaffe vinterstøvler...
tykke sokker, fersk melk, og deler til en skjult radio.
Er ikke det sant?
Løytnant, jeg sitter her ut fra en gest av militær høflighet.
Hvis det er din hensikt å fremstille meg som en løgner...
Nei, Oberst.
Det er min hensikt å konstatere
at Vic Bedford bygde opp et godt nok forhold...
til majorene Wirtz og Fussel,
til å bli med på å lure Lamar Archer,
konspirere med dem i teltplugg-episoden,
som resulterte i Archers død.
Løytnant Archer ble skutt under fluktforsøk.
Nei, Oberst.
Løytnant Archer ble henrettet som gjengjeld for tjenesten.
Archer døde.
Fem minutter senere...
kommer oberst Visser og major Wirtz inn i brakke 22,
og ødelegger en skjult radio,
som de hadde prøvd å finne i månedsvis.
Kan du fortelle retten noe om disse gjenstandene, sir?
Identifikasjonspapirer, litt valuta.
Hva så?
Perfekte tysk-lagde ID-papirer. Og riksmark.
2000 av dem.
Mer enn nok kontanter til å komme seg gjennom landet.
Bedford hadde dem ved siden av køyen.
Fortell retten om...
forholdet ditt til Vic Bedford.
Jeg hadde ikke et...
Har du noen anelse om...
Kan du da forklare hvordan han har fått tak i disse tingene, sir?
Hvis de ikke kom fra deg,
og hvis han ikke hadde noen kontakt med vaktene..
Faktum er at...
Bedford handlet fast med deg og dine menn.
- Jeg protesterer, ærede dommer.
- Han kom tomhendt, så du drepte ham.
Stemmer det ikke, Oberst?
Løytnant Hart,
jeg syntes du gjorde et fabelaktig forsøk
på å stadfeste at morderen hadde sotet seg selv i ansiktet.
Hvis noen av vaktene mine,
eller til og med meg, ville drepe noen av fangene,
Vic Bedford i dette tilfellet,
hadde vi nok ikke trengt å sote til ansiktene våre.
Hadde vi vel?
Flytt deg. Kom deg inn i hjørnet, Webb.
Kaptein.
Skjønner du?
Tyske uniformer. Sprengstoff.
Ja, kaptein. Jeg skjønner.
Rettssaken har ingenting å gjøre med Lincoln Scott, har den vel?
Nei.
Det måtte bli sånn.
Vi har ikke mer tid, Hart.
Vi mister denne kinoen i morgen.
Og jeg holder Visser og mennene hans distrahert,
mens halve leiren rømmer?
Er det slik det er, kaptein?
Jeg spør feil fyr.
Jeg har nettopp sett tunnelen, oberst.
Inn hit, løytnant.
Alt på dette stedet er en løgn.
Alt.
Først fortalte han tyskerne om radioen.
Det var bare et tidsspørsmål,
før han fortalte dem om tunnelen.
Du drepte Bedford.
Det stemmer.
Og hvis du kødder med denne operasjonen, dreper jeg deg også.
Du skal sitte i den rettssalen
mens kaptein Sisk drar ut forhandlingene.
Lag sammenfatningen som du vil. Men det er alt.
Under voteringen,
går 35 mann under gjerdet.
- Og Lincoln Scott vil bli drept.
- Slik er krig.
- Krigen er ved fronten, ikke her.
- Snakk for deg selv.
Du vet hvordan russere...
går ut og inn her?
- Vet du hvor? - Ammunisjonsfabrikken.
Hæren tror det er en skofabrikk.
Hør her...
jeg ønsker ikke Scott død mer enn deg.
Men hvis én mann må ofres...
for å nå det målet,
får det heller bare være.
- Jeg er fullstendig enig, sir. - Bra.
Men jeg synes at den ene mannen bør være deg.
Slapp av, jeg tar min rolle.
Men ved slutten av rettssaken,
skal du banke med den lille hammeren,
for du skal reise deg og,
tilstå det mordet.
Plikten din krever det.
Stikk, Hart.
Hva vet du om plikt?
Vi ses i retten, sir.
Jeg har et bedre spørsmål.
Hva var det i den pokkers suppen?
Jeg har 20 menn med matforgiftning.
Oberst!!
Du er ikke form til rettssaken, sir.
Jeg er frisk.
Vi samler oss som planlagt etter appellen.
Still dem opp.
Brakker. Giv akt.
Orden i salen, mine herrer.
Kaptain Sisk...
er tiltalesiden klare til å avgi sammenfatningen?
Det er vi, ærede dommer.
Ja vel.
Beklager, mine herrer.
Retten behøver en pause før sammenfatningen.
Oberst. Oberst!
Oberst? Oberst!
La oss ta ham tilbake til brakken.
Ta frakken hans.
- Du bør få deg litt hvile, sir.
- OK. Kom igjen. Tilbake til brakken.
- Vi behøver utsettelse. Han er veldig syk.
- Avtalen var ut denne uken.
- Det er et spørsmål om velvillighet.
- Avtalen var i dag.
Jeg må snakke med deg.
Er du god i poker, Lincoln?
En flukt kommer til å finne sted senere i ettermiddag.
Flukt? Hvordan da?
Gjennom en tunnel, gjennom den nedbrente kinofløyen.
Mens juryen foretar voteringen.
Mener du at alt dette har vært en vits?
Ja.
Men Archer og Bedford er døde på ordentlig.
- Er det en del av den store vitsen også?
- Vi har ikke tid til dette nå.
Under voteringen går du ut under gjerdet,
sammen med 35 andre menn.
McNamara også?
Ja. McNamara også.
Merkelig. Jeg skrev nettopp til sønnen min.
Og i brevet forsøkte jeg å forklare,
hva ordet "ære" betyr.
Det hadde vært noe, ikke sant?
Å finne ut at faren din hjalp 35 menn med
å flykte fra et sted som dette, ikke sant?
- Du skal ut du også. Skjønner du det?
Jeg kan ikke gjøre det, Tommy.
Hva om dommerne kommer tilbake,
og så er det tomt i tiltalestolen?
- Det spiller ingen rolle.
- Da begynner letingen.
Og alle de mennene er sjanseløse.
- Lincoln, du blir dømt hvis du blir igjen.
Hvis jeg blir, har de mennene en sjanse.
Og du blir henrettet.
- Lincoln, hør på meg. Vær så snill.
- Alt er i orden, Tommy.
Alt er egentlig OK.
Bare så lenge han vet hva som skjedde her.
Så lenge det er noen som kan fortelle ham det.
Hvor langt kunne jeg kommet uansett?
En farget mann som løper gjennom den tyske landsbygda.
Det hadde vært skuddtrening.
Det begynte med en nobel idé.
Å la fargede menn bli med i kampene.
Men ingen i flyvåpenet overveide hva som kunne skje
hvis én av de Tuskegee-mennene ble skutt ned.
Ingen spurte om hva som ville skje,
hvis en farget offiser ble tatt til fange,
og sendt til en fangeleir.
Og da han kom,
ble han ikke bare plassert blant menige, han ble innkvartert blant dem.
Menn som oversersjant Vic Bedford.
Bedford, den virkelige Bedford, var en ukjent mann for oss.
Hatefull, hevngjerrig, og fordomsfull helt til beinet.
En mann som ikke klarte tanken
på å dele rom med fargede offiserer.
Derfor sjikanerte han Scott, terget ham,
og nektet å respektere Scotts rang,
for så å konspirere til drap på den eneste vennen Scott hadde i leiren.
Det var derfor Scott fulgte etter Bedford ut,
den aktuelle kvelden,
snek seg innpå ham, og knakk nakken på ham.
Medlemmer av juryen, vi har ikke hatt noen glede av
å tiltale løytnant Scott.
Men dødsstraffen krever...
at vi sette til side lidenskaper og sympatier,
og forener oss med sannheten alene.
Den er som følger:
Scott ble uten tvil
observert på gjerningsstedet.
Han hadde motiv, han hadde anledning,
og han hadde en motvilje mot offeret,
som ble bekreftet i hans eget vitnemål.
Lincoln Scott er en offiser. han er en soldat...
men han er også en morder.
Det er en doktrine som ble hamret inn i oss alle,
fra første treningsdag.
oen ganger må én mann ofres,
for medsoldatenes beste.
Noen må være den første som går i land på en strand,
trår på en granat, eller avleder fienden,
slik at koordinater kan bli gitt til granatskytterne.
Vic Bedford lærte den doktrinen, også.
Bortsett fra at for Vic var det omvendt.
Vic mente at noen hundre
måtte ofres for den enes beste.
Ham. For Vic,
var passordet hensiktsmessighet.
Én dag kunne han bytte sjeldne deler
til radioen med fangevokterne,
og fikk lojaliteten til ledende offiser.
Deretter sa Vic til tyskerne hvor radioen var.
Gå.
I bytte for mordet på Lamar Archer.
Hæren har sin andel med feiginger.
Og Vic Bedford var én av dem.
Den har helter, også. Soldater som Lincoln Scott,
som bare ville tjene landet sitt. Og tjene,
det gjorde han.
Ni nedskutte tyske jagerfly. 30 tokt.
Inntil ett av de toktene brakte ham hit. Fangeleir 6A.
Hvor Vic Bedford, og de tragiske vennene hans,
lå på lur.
Scott ble et mål i det øyeblikket han kom hit.
Han led under fornærmelser, trusler. Men han gjorde ikke gjengjeld.
Han drepte ikke Vic Bedford.
Nei.
Noen kom ham i forkjøpet.
Det kan ha vært én, eller flere.
En vakt som mente at Bedford hadde lurt ham.
En medfange som oppdaget Bedfords forræderi.
Til og med en av offiserene våre,
som straff for å ha sladret om radioen.
Dette er altså ofret vårt.
En bigott. En forræder. En sladrehank.
Fiende av hver eneste fange i leiren.
Spørsmålet er: Hvem hatet ham nok til å drepe ham?
Oberst.
Jeg gjorde det.
- Hva er det du sier, løytnant?
- Jeg drepte Vic Bedford, sir.
Kom igjen, oberst. Kom igjen.
Jeg vil ha alle mann i leiren til stede,
under henrettelsen av løytnant Hart.
- Svært modig.
- Oberst, denne mannen har rettigheter.
- Ikke nå lenger.
- Retten må avgi en...
- Jeg er retten nå.
- Ut. Få dem opp.
Kom dere ut.
Jeg vil at alle,
som var med i krigsretten,
fjerner seg fra rekken.
Still dem opp.
Still dem opp. Nå.
- Disse mennene visste ingenting.
Still dem opp!
- Du først.
- Disse mennene visste ingenting.
- Du skal være den første.
- Oberst, de visste ingenting.
Jasså, mennene dine er sabotører også.
Nei, oberst. De er bare soldater.
De fulgte mine ordre.
Jeg tar hele ansvaret.
Det er veldig nobelt av deg.
Det virker som du har vunnet duellen likevel, oberst.
Nei.
Vi taper begge to, ikke sant?
Ja.
Og nå ønsker du å bytte ditt liv mot deres?
Ja, det gjør jeg.
Ja vel.
Vi begravde obersten bak leiren.
Tre måneder senere overga den tyske hæren seg.
Leiren ble befridd.
Krigen var over.
Vi dro hjem til Amerika, til familiene våre,
hvor Lincoln Scott fikk muligheten til,
å forklare ordet "ære" sønnen sin.
Ære og mot. Plikt. Offer.
Lincolns sønn har lært å forstå de ordene. Og det har jeg også.